PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
- Dobrý večer. - Dobrý večer.
Terrace House je show se šesti cizinci, kteří žijí společně
a my sledujeme jejich chování.
Připravili jsme krásný dům a auta.
- Neexistuje žádný scénář. - Ano.
- Zopakujme si minulý díl. - Byl skvělý.
- V Terrace House se toho tolik děje! - Ano.
- Srdce se otvírají, láska je v rozpuku. - Vznikají vztahy.
- To je pravda. - Čekali jsme na to.
Já?
Chtěla bych, aby se o wrestling zajímalo víc lidí.
- Co? - Předtím jsi říkala něco jiného!
Počkej, zadrž.
- Počkat. - To není ono?
Tak moc se jí líbí, že se nedokáže ovládat.
- To byla sladká lež. - Krásná.
- Že jo? - Moc pěkné.
Pak jsme viděli Hanu v ringu.
- Bylo to strhující. - Tak intenzivní.
Skvěle hrála drsňačku.
Její neurvalost byla šokující!
- Že? - Souhlasím.
Kdo se ti líbil nejvíc?
Musím říct, že ty.
A pak
šly dívky nakupovat pyžama. Vycházejí spolu skvěle.
- To ano. - Líbí se mi, že jsou kamarádky.
- Mám z toho dobrý pocit. - Souhlasím.
Cítím jejich jednotu, když se spojily, aby fandily kamarádce.
- Máš pravdu. - To přesně vidíme.
Přesně.
- Takže jsi byl s oběma? - Jo.
Pojď na rande.
Líbí se mi, jak k pozvání došlo.
Ryo vycítil, že s ním chce trávit čas.
Tak ji pozval.
Řekl si: „Fajn, pojďme na rande.“
- Moc hezké. - A sladké.
Jak se jí povede, až budou spolu sami?
Řekla, že se chová jinak, když k někomu něco cítí.
- To mě zajímá. - Bojím se.
- Nemůžu se dočkat. - Musí sedět u baru.
Aby se vyhnuli očnímu kontaktu.
- Dobrá připomínka. - Myslíš?
Bude se chtít schovat, když budou sedět proti sobě.
Vybere proto Ryo nějaké vhodné místo?
- Uvidíme. - To by mohl.
Nebude jí ovšem vadit, že ji z boku uvidí tak zblízka?
No, když ano, tak...
Ichiran Ramen je jediné řešení.
- Samostatná místa? - Se zástěnami.
- Hezky sólo. - Bez rušení.
- Těším se. - Víme, že Peppemu se líbí Haruka.
Ano, byla to Haruka!
- Čekali jsme Emiku. - Je to nečekané.
- Emika šla z kola ven. - Prý je těžké najít
hezkou dívku, která má ráda Pokémony.
Zkusím si najít čas příští týden.
Každý den pracuji na manze
a těším se, až budeme spolu.
Když budu tvrdě makat, bude rande má odměna.
Úžasné. Má těžký týden v práci,
ale odměnou za utrpení bude rande s jeho vyvolenou.
To je ta nejlepší motivace, kterou můžete mít.
- Souhlasím. - Skvělá motivace.
- Máš pravdu. - Daří se jim v životě.
Když jde v Terrace House vše hladce,
nemůžu si pomoct a jsem taky šťastná.
- Přesně. - Život je veselejší.
- Zábavnější. - Jo.
A když je v domě drama, taky mě to ovlivňuje.
- Tíží nás to. - A taky bolí.
Předchozí dva týdny byly skvělé.
Kdykoli jsme v minulosti měli nepěkné incidenty,
vyléval jsem si zlost na Twitteru.
Většinou negativní výkřiky o pořadu.
Nech toho.
22. TÝDEN
RIVALITA
- Jsem doma. - Vítej doma.
Kde jsou všichni?
Nikdo tu není, jen Haruka.
Už jsi večeřel?
Měl jsem něco před tréninkem.
Máš hlad?
Brzy budu na něco mít chuť.
Já tak za půl hodiny.
S Harukou jsme si říkaly, že uvaříme večeři.
- Jo? - Půjdeme na nákup.
Vážně? Pomůžu vám s vařením.
- Díky. - Za málo.
Podívej, jak je čistá kuchyň. Super!
- Paráda. - No, je támhle...
- Co? - Špinavé nádobí je támhle.
Ale je to mnohem lepší než předtím.
- Vítej doma. - Ahoj.
Sakra... málem jsem spadla.
Uvaříme večeři? Slaný...
Ratatouille.
Slaný co?
- Ratatouille se slaným vývarem. - Slaným?
- Znáš ratatouille? - Ratatouille?
Co je to za jazyk? Odkud to je?
Myslím, že z Francie.
A ty to umíš uvařit?
Jen nakrájíš zeleninu a povaříš.
- Ratatouille? - Tak se to jmenuje,
je to taková rajčatová polévka.
- Takže... - Vaříš hodně?
Vařím často.
- Chci i hnědou rýži. - Z obchodu?
- Velký pytel... - Měl bys jít s ní.
- Já? - Jo, ukázala jsem ti, kde to je.
- Dobře. - Fajn.
Půjdeme?
Dobře.
- Jdeme na nákup. - Ano.
- Mějte se. - Ahoj.
Brzo si dáme tu hnědou rýži.
Celou dobu doma jím hnědou rýži do mikrovlnky.
- Do mikrovlnky? - Jo.
- Vážně? - Je to praktické.
ŠINANOJA VÍNO A JÍDLA Z CELÉHO SVĚTA
Chceš brokolici?
Co okra? Na to mám chuť.
Zbožňuju ji.
Můžeme ji přidat do polévky.
Dám si i k snídani.
Nemůže to být tak dlouhé.
A co rajčata?
- Potřebuješ je do toho jídla, ne? - Jo.
Použiju kuřecí stehna a prsa.
Dobrý plán.
Co dál... jasně, hnědou rýži!
Která je nejlepší? Tahle je už omytá.
- Chceš nejsnazší variantu? - Jo, to jde.
Celkem je to 5 190 jenů.
Mám jen velké bankovky.
To nic, já zaplatím.
Vrátím ti to, hned jak si rozměním.
Když si to budu pamatovat.
Nezapomeň.
Jsme doma.
- Vítejte doma. - Jsme tady.
- Vítejte doma. - Máš hlad?
To mám.
- Jdeme vařit. - Jasně.
- Krásně to voní. - Jo.
Ryo, máš cibule?
Jo, můžu je tam dát?
Rajčata až jako poslední.
Odkud máš ten recept?
Válel se na Twitteru.
Nejspíš se objevil na jednom z mých oblíbených účtů.
Dal ho tam znalec jídla.
Teď to asi deset minut povaříme.
Jak vypadá polévka... Hele, už je hotová.
- Rýže je připravena. - Nemusíme to nechat odstát?
Měli bychom, ale co už.
- Pozdě. - To nevypadá dobře.
Vážně?
Je to řídké.
Je to kašovité?
- Můžeme přidat rýži. - Dobrý nápad.
Kolik si dáš?
- Nandej mi. - Počkat.
Tvé jméno je v japonštině podobné.
Chci hodně.
Nemyslela jsem to špatně.
- Chceš ještě? - To stačí, díky.
- Nechtěla jsem se tě dotknout. - To nic. Říkej mi Ryo.
To vypadá dobře.
- Tak do toho. - Dobrá.
- Dobrou chuť. - Dobrou chuť.
Dobrou chuť. Určitě to bude výborné.
Dobrou chuť.
Moc dobré.
Výborné.
Rýže se k tomu hodí.
Je to jako rizoto.
- Podařilo se nám to. - Jo.
Chci další porci.
Můžu? Zbylo?
Ještě zbylo.
Je to výborné.
To jsem ráda.
NIŠI-AZABU, TOKIO
- Díky. - Na zdraví.
-Cin cin. -Cin cin.
AUTOR MANGY
- Výborné. - Skvělé.
AUTOR MANGY
BIG COMIC SPIRITS ZÁSTUPCE ŠÉFREDAKTORA
Jak už víte, tohle je Peppe.
Od 12. čísla začne ve Spirits vycházet jeho seriál.
Doufal jsem, že se podělíte o zkušenosti,
jak se poprvé vypořádat s takovým projektem.
Nebyl moc v kontaktu s dalšími autory.
Věřím, že budete dobří mentoři, protože jste
jedni z našich nejoblíbenějších autorů.
Proto jsem vás sem všechny dnes pozval.
- Rád vás poznávám. - Nápodobně.
Z mého pohledu bude nejtěžší to,
že jste už svým způsobem známý
z modelingu a televize
a lidé už na vás mají určitý názor.
Bojím se, že tam jejich zájem skončí
a nebudou je zajímat vaše příběhy.
- Dává to smysl? - Jste známý
v jiném kontextu, než je vaše práce,
a lidé vaši mangu začnou kvůli tomu číst.
Ale pokud je vaše příběhy nezaujmou,
nestanou se z nich oddaní fanoušci.
Udržet jejich pozornost bude pro vás ten pravý test.
Váš talent skutečně uznají ve chvíli,
kdy budete mít za sebou delší řadu příběhů.
Myslím, že v porovnání s jinými autory,
kteří začali za běžných okolností,
máte před sebou unikátní výzvu.
Právě jsem dostal návrh obálky
- nadcházejícího čísla Spirits. - Skvělé.
Nemůžu se dočkat, až to uvidím.
Jeho první práce bude na obálce?
Myslím, že to bude uprostřed čísla.
- Podívejte. - To je velká reklama.
- Říká: „Ciao!“ - To je super.
- Páni. - Takhle to bude vypadat.
Když vidím tu obálku, chce se mi brečet.
Určitě slzička ukápne.
To nadšení rychle vyšumí.
- Nadšení je jen napoprvé? - Brzy potom
se dostaví tlak z termínů.
Vy jste byl nadšený?
- Poprvé ano. - Koupil jsem si několik výtisků.
- Vy sám několik výtisků? - Přesně tak.
Sledujete Terrace House?
- Díval jsem se na minulou řadu. - Aha.
Už tam jste nějakou dobu,
je tam někdo, kdo vás obzvlášť zajímá?
- Ano. - Opravdu?
- Je to... - Líbí se mi.
Jmenuje se Haruka. Viděl jste nějaké díly?
Ano, viděl.
Pracuju na své manze tak usilovně, abych měl čas chodit na rande.
To je teď můj život.
Myslíte, že k vám také něco cítí?
Nedokážu takové náznaky u Japonců rozeznat.
Nedokážu je tak snadno přečíst.
Japonci se také nevyjadřují tolik verbálně.
- Jsou vyhýbaví. - Nemluvíme přímo.
Vyhýbavost je pro mě nejhorší.
Chápu, co tím myslíte.
Ovšem když jde o mangu,
je příběh o zlomeném srdci vždy zajímavější.
Ano. Stoprocentně.
Já jsem nebyl zamilovaný už celý rok.
HARUKA OKUYAMAOVÁ HEREČKA
ZAMĚSTNANEC V OBCHODĚ NA ČÁSTEČNÝ ÚVAZEK
EMIKA MIZUKOSHIOVÁ UNIVERZITA J. F. OBERLINA
AUTOR MANGY
HANA KIMURAOVÁ PROFESIONÁLNÍ ZÁPASNICE
BASKETBALISTA
TERRACE HOUSE: TOKIO 2019-2020
Emiko?
Pomůžeš mi oloupat vejce?
Moc ráda.
Nevěděla jsem, proč jsi mě volala.
Je jich tu deset uvařených. Je toho na mě moc.
Nezvládnu to sama.
TRÉNINKOVÝ KEMP DO 21. - RYO
- Ryo je zase pryč, co? - Jo, znovu odjel.
- Dobře se s ním povídá. - Jo?
- Je v pohodě. - To jo.
Povídá se s ním nejlépe ze všech? Nebo jen z kluků?
Z kluků.
S ním můžu být sama sebou.
Často spolu vtipkujete.
S ním je to jako se starým kamarádem.
Ale teď... já vlastně...
Znepokojuje mě to.
- Proč? - Neměla bych mu tolik psát.
Kéž by Hana...
měla v sobě víc sebedůvěry. Je skvělá holka.
Myslím, že Ryo je vážně sexy.
Je nejvíc sexy... No...
- Nejvíc mě přitahuje. - Chápu to.
- Je na něj spoleh. - Jo.
Jeho energie je pohlcující.
- Pohlcující? Nebo... - Kdybych si měla vybrat jednoho...
Neměla bych o nich tak mluvit.
Kdyby se mě někdo zeptal, který z nich je můj typ, vybrala bych Rya.
- Vážně? - Podle vzhledu.
A co Ruka? Toho ne?
- Řekla jsem, že mě zajímá... - Vzpomínám si.
Něco se změnilo od té doby?
No...
Nevím, jestli ho vidím jako partnera.
Nevím, co k němu vlastně cítím.
To znamená, že v tobě nevzbuzuje hluboké city.
Hmm... asi ano.
Je to složité.
A co Peppe?
Peppe je fajn kluk.
Ale nevím, co dál.
Chci ho víc poznat a chci s ním být víc.
Trávit s ním čas.
Ale je to...
Nevím, jestli bych s ním chtěla chodit.
Jsem v tom ztracená.
Dává to smysl?
Chápu tě. Rozumím tomu.
Navíc teď Peppe pořád pracuje.
Chci podpořit jeho sny.
Pracuje přes deset let,
aby získal tuhle úžasnou příležitost na vydávání týdenní série,
minimálně tady v Japonsku.
- Pro Peppeho je to teď všechno, nebo nic. - To je pravda.
Tolik vajec.
Není jich až moc?
Co to vlastně znamená někoho chtít?
Já už vlastně ani nevím.
Asi že si představuješ, jak se líbáte a tak.
To je docela velký určující faktor.
- A... - Kdybyste spolu spali.
Nakonec je to o tom,
- jestli s ním chceš něco mít. - Jo.
Může to být skvělý člověk, ale někdy ho nevidíš jako chlapa.
Je z něj fajn člověk, který je prostě jen přítel.
Máš ho ráda jako přítele, ale... Že?
Chápu.
Podle toho
je Peppe fajn kamarád. Já jsem...
ho ještě neviděla v situaci, kdy by působil mužně,
nebo tak něco.
Jo. Je milý a laskavý člověk, ale...
Jsem doma.
Nikdo není doma.
To vypadá dobře.
Vítej doma.
Ahoj.
-Ciao. -Ciao.
- Vařila jsi? - Jo.
- Oden. - Já vím.
Jo? Je tam moc vajec, co?
Díky, že jsi uvařila, Haruko.
- Dobrou chuť. - Dobrou chuť.
Je to dobré?
- Je to moc dobré. - Ano.
Výborné.
Miso je taky fajn.
Chtěl bys vidličku, Peppe? Mám ti ji přinést?
Nech toho. Snažím se.
- Snaž se. - Budu.
Jídlo nemůžeš probodnout.
- To je neslušné. - Myslíš takhle?
Povedlo se. Vidíš to?
Díky za večeři.
- Půjdu nahoru. - Dobře.
- Bylo to výborné. - Máš dost?
- Mám. - To jsem ráda.
- Neboj, umyju to. - Odnesu to do dřezu.
Díky za večeři.
- Půjdu ještě pracovat. - Dobře.
- Snad ti to půjde. - Díky.
Půjdu do vany.
ARÉNA FUNABAŠI FUNABAŠI, ČIBA
Díky, že jste přišli. Vchod je tímto směrem.
Pokud chcete vstoupit, pokračujte tímto směrem
a použijte dveře nalevo.
B.League, Early Cup, 2019, region Kantó.
Jokohama B-Corsairs versus Kawasaki Brave Thunders!
Támhle je Ryo!
- Vidíš ho? - Je přímo támhle.
- Sluší mu to. - I s těma očima.
Ty svěšené oči jsou rozkošné.
Něco říká.
Rozskok!
- Budu hodně fotit. - Dobře.
Použij to největší přiblížení, abys měla fotky zblízka.
Super.
Prochází kolem nich tak snadno.
- Jo! - To je ono!
Jo!
Není mu něco?
Rychle vstal.
Do toho!
Je tak sexy.
- Basketbal je zábava. - To je.
Super sport.
Je fajn vidět tolik košů.
Je to skvělé.
Příjemně se na to dívá.
Jo!
- To bylo skvělý. - Hustý.
- Paráda. - Dobrá, pane Tawatari,
- vidíme, jak vám to jde. - Fakt skvělý.
Jsem z něj celá vedle.
Paráda.
Hustý!
Já tomu nevěřím.
Kawasaki Brave Thunders versus Jokohama B-Corsairs!
Jak vidíte, výsledek je 76 ku 71 bodům,
vítězství si dnes odváží tým Kawasaki Brave Thunders.
Prosím o hromový potlesk pro oba týmy
za jejich úžasnou hru!
NA RYOVĚ ZÁPASE - HANA A EMIKA
Jely jste na Ryův zápas, jo?
- Byl dokonalý. - Přesně.
- Ryo. - Pravá fanynka.
- Moc hezký. - Není to skvělé tričko?
- Parádní suvenýr. - Líbí se mi.
Ryo byl úžasný! Musíme na další zápas spolu.
Moc ráda. Kdy bude další?
- Kéž bych šel. - Musíme si počkat.
Co jsi dnes dělal, Peppe?
- Celý den mangu. - Páni.
Blíží se ti termín? Třináctého, že?
Vlastně už pozítří.
- Ale do zítra to stihnu. - To je dobře.
- Konečně budu mít hotovo. - To jo.
Tvůj rozvrh byl šílený.
- Psala jsem Ryovi. - Jo?
- Poslala jsem mu to. - Co?
„Tričko budu nosit každý den, než se vrátíš.“
A poslala jsem mu fotku.
Napsal: „Počkej, to jsem ti dal?“
A já: „To jsem si sama koupila.“
Odepsal: „Mám radost, zvu tě na večeři.“
A pak: „Moc, moc ti děkuju.“
- Je tak vděčný. - Je to vidět.
Kolikrát na tom tričku je?
Co všichni děláte dvaadvacátého?
Dvaadvacátého?
Proč?
Je to poslední zápas ligy jednotlivců. Jestli máte čas...
- Ty budeš zápasit? - Jo.
- Dvaadvacátého... - Jen jestli máte čas.
Asi nic nemám.
- Já taky můžu. - Vážně?
- Na stejném místě? - Ne.
Bude to ve větší hale Korakuen.
Páni. Chci jít.
- Chci jít. - Jestli máš čas, tak přijď.
Nejspíš mám volno.
- Já asi taky. - Vážně?
Dám si to do kalendáře.
Peppe, co děláš dvacátého?
- Projedeme se v Corvettě. - Tvoje fáro.
- Mám čas tenhle týden. - Jo?
- Kdy se ti to hodí? - V pátek.
V pátek nebo v sobotu.
- Pátek je lepší. - Dám si tě do kalendáře.
Kéž bychom mohli za Ryem. Dlouho ho neuvidíme.
- Bylo by fajn vidět trénink. - Jo.
- Na jejich kempu. - Jo.
- Chceš jet? - Chci.
- Navštívíme ho? - No...
- Já jen... - Copak?
No, já...
Povídat si s přáteli je pro mě snadné.
Ale když někoho chci...
Chápeš?
- Chápu. - Jsem...
beru všechno moc vážně.
Když Emika říkala, že si psali...
S Ryem?
Jo, jak mu ukazovala svoje tričko...
a řekla, že ji pozval na večeři.
Tohle...
Co cítíš? Žárlivost?
Nebo spíš závist?
No, já...
- Jo... Ryo je... - Nejdete snad spolu taky na večeři?
Mluvili jsme o tom, ale zatím žádné plány.
Neřekli jsme si nic blíž, žádné místo nebo čas.
Vím, že toho má teď hrozně moc.
Musíš si najít způsob, jak s ním být.
- Kde bys... - Snažím se.
- Tolik skvělých scén. - Dokonce i procházka do obchodu.
To bylo sladké.
Líbilo se mi, jak se začala stydět
za to, jak popletla jeho jméno a slovo „množství“.
„Chtěla jsem říct ryo jako množství, nechtěla jsem tě urazit.“
A on na to: „To nic. Říkej mi Ryo.“
- Její reakce byla roztomilá. - Hodně.
Hra se slovy jen pro ty, kdo se jmenují Ryo.
- Jo. - To bylo nejlepší.
Ale Emika neztrácí čas.
- Nejvíc vychází s Ryem. - Ryo...
Začala se o něj zajímat zničehonic.
- Že? - Mysleli jsme, že chce Ruku.
Jak jsme si říkali, necítí k němu nic hlubšího.
Nakonec ho bude brát jako mladšího bratra.
Schází mu mužná přitažlivost.
Mužnost je stále důležitá.
Ryo je sportovní typ, svým šarmem musí lákat ženy,
kudy chodí.
Je to typický oblíbený typ.
A je upřímný o svých citech.
Je to dobrý společník.
Líbil se mi jeho komentář u večeře.
„Nevadí, když si přidám?“ To bylo skvělé.
Já bych to ráda slyšela.
Nestačilo mu říct, že to bylo dobré.
Místo toho řekl: „Je to tak dobré, že chci ještě.“
A pak ukázal své schopnosti v zápase.
Je to bezvadný chlap.
Všichni si to myslí.
Emika si musela říkat: „Takový potenciál.“
Vidí ho jako investici?
- Spolehlivá investiční příležitost? - Přesně.
Říkala si: „Nemůžu ho nechat té mladé holce.“
Když mu řekla, že tričko bude nosit každý den...
Co to bylo? Bylo to divné.
- Souhlasím. - Jo...
Nelíbilo se mi to.
Emika si rýpla.
Ukázala, že jí nevadí o něj bojovat.
To bylo její tiché poselství.
Zašla až tak daleko a zmínila jejich plány na večeři.
Ale oni všichni žijí v jednom domě, myslím, že se chtěla jen pochlubit
přátelskou konverzací mezi kamarády.
- V čem je problém? - Ale ten komentář o tričku...
- Vím, jak to myslíš. - Nemusela to říkat.
Já taky dovedu nonšalantně vyhrknout něco takového.
- Opravdu? - Myslím...
Záleží na tom, jak to řekneš.
Protože je Emika tak smyslná...
- To je ono. - ...lidé to mohou jinak vnímat.
Ale nic víc v tom nebylo.
Ale ta odvaha to říct,
když ví, jak moc je do něj Hana zblázněná...
- To je děsivé. - Asi ano.
Hana ji dokonce žádala, ať to nedělá.
- Ano? - Neříkala něco takového?
Řekla: „Když se do něj zamiluješ, řekni mi to.“
Emika nerespektovala její přání.
- Možná až získá jeho srdce. - Měla by jí to říct.
- Pak se Haně přizná. - To může být příliš pozdě.
- To by bylo moc pozdě? - Určitě.
- Porušila by pravidla. - Chce drama.
Hanu ještě tak nadšeně nepozval.
- To je pravda. - Ještě ne.
Haruka je k Peppemu vlažná.
Nepřitahuje ji, protože je moc hodný.
Haruka se chová k lidem tak mateřsky,
že je nevidí jako možné partnery.
- Máš pravdu. - Přesně.
Stejně jako s Rukou.
Teď to má tak s Peppem.
- Trochu. - „Hůlky nemůžeš použít jako vidličku.“
- Ale Peppemu se to líbí. - Ano.
Tak se asi chová k lidem, kteří ji nezajímají.
- Aha. To je ono. - Zapne ten režim.
To samé se stává Rukovi.
On prostě nemůže vyhrát.
Příště ho uvidíme, jak se mu nepovede vaření.
- Nech toho. - Pak už...
Dost.
Dobře, nechám to být.
- Zklidnil se. - Udržel ses.
- Jsi dospělý. - To je.
- Konečně. - Přijal jsi ho.
- Začínám. - Páni.
I když mi pořád vadí, když všichni mluví o svých plánech
a on říká: „Asi mám volno.“
Co by asi tak mohl jiného dělat?
- Má poloviční úvazek. - Přesně.
- V marvelovském baru. - Pracuje.
- Chce být u Marvelu. - Víš?
Nic to se mnou nedělá.
- Vážně? - To neříkej, to je ošklivé.
Neříkám, že pro mě neexistuje. Ale jeho scény jsou nijaké.
- To je to samé. - Víceméně.
- Myslíš, že on je nijaký? - Jo.
I spolubydlící si z něj dělají legraci, mají ho za klauna.
- Rukova právnička se zlobí. - Bude plakat.
- Donutili jste ji k tomu. - Je naštvaná.
Tak já raději půjdu.
Je ti odpuštěno.
Je pravda, že ustupuje do pozadí.
- Chceme ho vidět zářit. - Máš pravdu.
Vypadá jako model.
Připomíná mi to situaci na předměstí,
může tam být úžasné turistické místo,
ale místní pro jeho propagaci nic nedělají.
To je dobrá metafora.
Chce se vám z toho zavolat starostovi.
Na první pohled
to vypadá, že to kreslilo dítě.
Ale jsou tam hlubší příběhy.
V tomhle rohu je vesmír...
Toho jsem si vůbec nevšimla.
Je tam spousta skrytých symbolů.
Podívej.
Napsal jsem tvé jméno kurzívou.
A pak...
se tam objevilo mé jméno.
- Říkal, že když psal mé jméno... - Je tam srdíčko!
Když psal mé jméno kurzívou a skryl tuhle část...
tak našel své vlastní jméno a ptal se, jestli to vidím.
To je roztomilé.
Líbíš se mu.
- Dobré ráno. - Dobré ráno.
- Dáš si oden? - To brch... to bych si dal.
- Přinesu ti. - Díky.
- Ještě zbylo? - Něco tu je.
Ale je toho méně, než jsem myslela.
Dám si.
Koukal jsi včera v herně
- na Terrace House? - Jo.
- Aha. - Byl jsem tam dlouho sám.
- Proč? - No...
Když jsem viděl poslední díly...
tak já...
Ani já nevím,
o čem to někdy mluvím.
Asi jsem divnej.
Nelíbilo se mi, jak jsem se vyjadřoval.
Je tolik věcí, které bys o sobě nevěděl,
- kdybys tu nebyl. - Tolik věcí.
Byl bys možná trochu pozadu.
Třeba incident s těstovinami. To mě překvapilo.
A rozesmálo, bylo to vtipné.
Nevadí mi, když někoho pobavím.
Ale chci se o sobě dozvědět víc
a rozvíjet se.
Chci překonat své slabiny.
Je mi jedno, že se směješ.
Ale...
Byl bych rád, kdybys se mnou mluvila o tom, co vidíš.
Když ti teď něco řekneme,
tak se hned snažíš to napravit.
Snažíš se změnit a zlepšit.
To je vážně skvělé.
Pořád se máme v životě co učit,
tak snad na sebe nebudeš moc přísný.
Nevzdám se.
Jasně.
Dobrou chuť.
Je to teplé...
Teplé?
Vážně tě to dostalo, viď?
Oba se máme co učit.
Já vím.
Vím o tom.
To vědomí je důležitý první krok.
- Budeme se snažit. - Jsme v tom spolu.
Jo.
NA ZÁPASE VE FUKUOCE - HANA
RYO, VÍTEJ DOMA. SNAD TVŮJ DALŠÍ KEMP PŮJDE DOBŘE.
Co?
- Co? - Vítej doma.
Co se stalo? Ty už nehraješ?
Ahoj, jsem nový spolubydlící.
Myslel jsem, že budeš pryč.
Jsem tu jen na noc, zítra zase odjíždím.
Fajn. Dáš si těstoviny?
Proto jsem přijel. Řekli mi, že budeš vařit.
- Jsem rád, že tu jsi. - Spěchal jsem.
Spěchal?
Tohle je nejdůležitější krok při přípravě.
- Osmahnutí? - Říká se tomu sofrito.
Když to přeskočíš, nebude to mít žádnou chuť.
- Nesmíme na to spěchat? - Jo.
- Je to důležité. - Dobře.
- A teď další přísady. - Oukej.
Žádné „oukej“, říkáme „sì“.
Sì.
- Peppe tak špatně vidí? - Vypadá to tak?
- Můžu si tě vyfotit? - Jo.
Vypadáš bláznivě.
Trochu doleva.
To je ono. Ne, takhle ne.
Stůj. To je ono.
To je moc.
Omlouvám se za čekání.
- Vypadá to skvěle. - Díky za jídlo.
- Dobrou chuť. - Snad to bude dobré.
- Dobrou chuť. - Dobrou chuť.
Mňam.
- Jaké to je? - Výborné.
- Díky. - Fakt dobré.
Neuvěřitelné.
- Peppe... - Ano?
- Výborné. - Výtečné. Díky, Ruko.
Je to vážně dobré.
Vážně? Díky.
Ty to tričko fakt nosíš každý den?
- Jo. - Řekla, že jo.
Proč ti to tak trvalo?
Dlouho jsi nad tím přemýšlela.
Budu ho nosit každý den.
Když tu Ryo nebude.
Když tu nebude?
Chápu.
- Od zítřka. - Mám velkou radost.
- Díky za večeři. - Nechte tu nádobí.
- Umyju ho. - Dám to do dřezu.
Víme, kam pojedeme?
Kam pojedeme s Corvettou?
No jo. Nějaké dobré místo.
Nemusíme daleko, jestli máš práci.
- Můžu kamkoli. - Jo?
Chci si vzít celý den volno.
Vážně? Pojedeme do Šizuoky na sobu?
Na sobu?
Je tam moje oblíbená restaurace.
- Tak jo. - Dělají dokonalou šiitake sobu.
Dávají k tomu tempuru z šiitake.
- Tak fajn. - Výborně.
Mrknu na otvíračku.
- Dobré ráno. - Dobré ráno.
NA PROJÍŽĎCE S HARUKOU - PEPPE
Těšil jsem se na to tak dlouho.
Dřel jsem kvůli tomu celý týden.
- Byl jsi pořád pryč. - Jo.
Chtěl jsem to dokončit, abychom se mohli projet.
A konečně je to tu.
- Tak půjdeme? - Dobře.
Páni.
- Mám radost. - Já taky.
Je to paráda, vážně.
- Byl jsi v Šizuoce? - Byl.
- Jo? - Pokořil jsem horu Fudži.
Vzpomínám si.
Chceš někam zajít po jídle?
Víš o nějakém hezké místě?
V okolí je pár jezer. Nějaké by stálo za návštěvu.
- Možná se podívat na Fudži. - Dobře.
Sakra! Bože.
Cítil jsem to až v žaludku.
Úplně mi to sevřelo žaludek.
Zvuk motoru je úžasný.
- Že jo? - Burácí.
Tak zní pořádná V8.
- V... co? - V8.
- To je osmiválec? - Jo.
Sakra.
- Osmiválec, to je pecka. - Jo.
SUSUNO, ŠIZUOKA
- To je ono? - Jo, je to super.
- Houby šiitake pěstují vzadu. - Vážně?
- Řekli mi to. - Líbí se mi...
- jak odsud vypadají hory. - Slyším kozy.
RESTAURACE KOIDŽITEI
- Mají tam divoké kozy. - Chci to vidět!
- Dobrý den. - Dobrý den.
Nádhera!
- Líbí se ti to? - Je to
- tradiční japonská architektura. - Jo.
Je vidět hora Fudži?
Ne, dnes ne.
- Je moc oblačno. - Aha.
Už jsi tu byla?
- Mockrát. - Proč tady?
No, můj ex...
Můj ex sem rád chodil.
Chodila jsi sem s bývalým?
Bydlel nedaleko, tak jsme sem často jezdili.
Ale já sem pořád ráda jezdím, i s přáteli.
Aha.
- Chápu. - Je to má oblíbená restaurace.
Omlouvám se za čekání. Tady je soba s tempurou šodžin.
- Díky. - Prosím.
- Vypadá to skvěle. - Že?
Oba máme na krytech telefonů Pokémony.
Jasně.
- Mňam. - Dobrou chuť.
Dobrou chuť.
- Dlouho jsem sobu neměl. - Vážně?
Poslední dobou...
jím pořád těstoviny.
Půjdeš na Hanin zápas
- pozítří? - Budu tam.
Možná tam budeme všichni. Jede i Ryo?
Nejsem si jistá. Myslím, že má volno.
Hodně jsem o tom přemýšlela
a asi se brzy
budu z Terrace House stěhovat.
Opravdu?
- Kdy? - Ještě nevím,
ale... brzy.
- Tento měsíc? - Tento,
nebo možná na začátku příštího měsíce.
- Páni. - Jo, takže...
V Terrace House jsem toho hodně zažila.
Hádala jsem se...
- Hádky? - ...a ublížila jsem lidem.
A taky jsme si sama odnesla šrámy.
Až do teď jsem se soustředila jen na sebe.
Myslela jsem, že nevadí, když budu koukat jen na sebe.
Nezajímala jsem se o ostatní.
Například, řekněme, že...
Kdybys byl předtím jedním z mých přátel,
nezajímalo by mě, co si myslíš
nebo co bys rád slyšel.
Neumím se vcítit do ostatních lidí.
Neříkám, že jsem to překonala.
Dlouho jsem tak žila.
Pořád musím hodně přemýšlet,
hlavně když jsem sama po nějakém rozhovoru,
jestli jsem neměla něco říct jinak.
Nebo na co jsem se měla zeptat.
Teď si to mnohem víc uvědomuji.
- Aha. - Takže...
Chci si to vyzkoušet ve skutečném světě.
Po odchodu z Terrace House se chci dozvědět,
jestli se změnil způsob, jak jednám s lidmi. Hlavně v práci.
To je můj cíl.
Neviděl jsem předchozí díly této řady,
takže nevím, jak tě tam ukázali.
Slyšel jsem nějaké drby,
- než jsem se přistěhoval... - Jaké?
Jak jsi říkala,
někdo, kdo tě neměl rád, o tobě řekl něco nehezkého,
třeba že jsi zlá.
Ale já jsem zjistil, že jsi moc milá.
Ty klepy mě zmátly.
Asi kvůli tomu, co jsi mi právě řekla.
Myslím, že to už máš za sebou.
Myslím, že ještě pořád umím přivádět lidi do rozpaků, v závislosti na
- jejich povaze. - Aha.
Chápu.
Ty jsi vždycky sám sebou, ať mluvíš s kýmkoli.
Vidím, že se snažíš, aby se všichni kolem tebe cítili dobře.
Závidím ti, že jsi pořád v pohodě, bez ohledu na situaci.
- To se mi na tobě líbí. - Díky.
Díky, že ses mi svěřila.
Jsem ráda, že jsem tě poznala.
- On jí to neřekne. - Je ráda, že ho poznala.
Co na to mohl říct?
- Co? Proč? - Peppe...
- Řekni něco, Peppe! - Jejich rande neskončilo.
- Uvidíme ještě pokračování. - Jistě, ještě jedou k jezeru.
Přesně. Třeba jí to řekne později.
- Hej! - Myslíš?
- Ruka na sebe koukal v TV. - To ano.
A nelíbilo se mu, co viděl.
Překvapilo ho jeho vlastní chování.
Ale Haruka na něj byla milá.
- Haruka je celkově milejší. - Taky jsem si všimla.
Za poslední týdny se z ní stal
- milý člověk. - Protože chce odejít.
Myslím, že její laskavost jsme už viděli, hlavně k Rukovi.
Asi ano.
- Takovou mateřskou. - Trpělivě ho učila mnoho věcí.
Možná je to moje chyba,
já jsem ji uvedl jako záporačku.
Než odejde, rád bych viděl její šťastné chvíle.
- Ty jsi vážně dospěl. - Moudrý komentář.
Svatba dělá divy.
Přijde mi, že máte něco za lubem.
V příštím životě budeš kudlanka nábožná. To je povýšení.
Skvělá zpráva.
Počkat. Povýšení? Kde jsem předtím byl?
Měla z tebe být svinka obecná. Teď budeš kudlanka.
Schoulím se do klubíčka a schovám se.
Možná to nesouvisí, ale vzpomínáte,
jak u jídelního stolu
- Erotika řekla... - Jmenuje se Emika.
- Bože, ano. - To je pravda.
Šla najisto.
Na Ryově místě bych z ní byla celá pryč.
- Myslím, že je. - Já taky.
- Totálně. - Nemohl se přestat usmívat.
Má teď v telefonu tolik jejích fotek.
Až příště odjede, bude se na ně určitě dívat.
Dovedu si představit, že mu napíše ve chvíli,
kdy se bude dívat na její fotku.
- Brutální. - Pekelné načasování.
- Ne... - Umím si to představit.
Torichan, tobě ale vadí,
že to s ním nemyslí vážně, jen flirtuje.
To tě rozčiluje, že?
Ano.
Kdyby Haně řekla, že si nemůže pomoct
a že ho chce, tak by to bylo v pořádku?
- Bylo by to fér. - To by bylo lepší.
- Tak to mělo být. - Nicméně...
Emika sama nevidí
své činy jako podlé nebo útočné.
- Ona je prostě taková? - Ano.
- Vždycky to tak dělala. - To bude ono.
Ráda mlží.
A proto...
ještě nevíme, jestli ho opravdu chce.
Jako když někdo dělá kamarádce masáž,
z dobroty srdce,
ale najednou je tam sexuální pnutí.
- Netrefil jsem se? - Ne, chápu to.
- Asi jsi vedle. - Plete se?
- Ne tak moc. - Chápete to?
Chápeme.
„Je to příjemné?“
A kamarádka řekne: „Jo, ale...
je to trochu moc.“
- Chápu to. - „Saháš, kam nemáš.“
- Chápu tu metaforu. - Já taky.
„Ale ne, copak to není super?“
„No, já jen...
Jsem trochu vlhká.“
- Tomu neodoláš. - Tomu zvlhnutí?
Její gesta míří na Rya.
Pokud ho známe dobře,
určitě si to flirtování užívá.
Nemyslím, že bude chtít Hanu.
Je moc temperamentní.
Prozáří celou místnost, to si o ní myslí.
Je pro něj víc jako kamarádka.
Necítím mezi nimi žádnou chemii.
- Hana nemá ženský půvab. - To si myslím.
Zatímco Emika se v něm topí.
- Přesně tak. - Topí?
- Ano, topí. - Nemyslíš?
Když Ryo přišel, v domě nebyl žádný testosteron,
proto způsobil takový rozruch.
Víte, jak v některých chrámech uctívají
- lingam? - Ano, to jsem viděl.
Tak on musí připadat holkám.
Chápu to.
Občas je lidé nosí i v průvodech.
Je hlavní částí průvodu.
A takhle nosí Rya.
- Podíváme se na zbytek? - Ano.
- Jistě, ještě to není vše. - Jedou k jezeru.
A protože ona odchází, může jí vyznat své city.
- Nebo... - Nemyslím, že to udělá.
Musí si myslet, že ho Haruka nechce.
Bude si myslet, že nemá šanci a začne couvat.
Vycouvá?
Netuším.
JEZERO AŠINOKO HAKONE, KANAGAWA
Dlouho jsem tu nebyl.
- Už jsi tu byl? - Ano.
- Jsou v Itálii taky známá jezera? - Jistě.
Spousta krásných jezer.
Nejsou tu ptáci.
Ptáci jsou tvá oblíbená zvířata, viď?
- Kachny. - Kachny?
Jsou roztomilé, ne?
- Sedneme si tady? - Jistě.
- Je tu krásný výhled. - Moc hezký.
Je ti zima?
- Trochu, ale to nic. - Chceš sako?
Co?
Tvoje sako?
Chtěl jsem ti ho půjčit.
Takže...
Vraťme se k debatě z restaurace...
- Vrátíme se k tomu? - Jo.
Upřímně mě to šokovalo.
- Opravdu? - Jo, překvapilo mě to.
Chci ti toho hodně říct.
Ale...
Jsem smutný, když si představím Terrace House bez tebe.
- Ty jsi smutný? - Jo.
Takže...
dokud jsi tady...
chci tě vzít na pěkné rande, třeba do koktejl baru.
Na italské rande, chceš-li.
Jestli chceš. Budeš tu ještě příští týden, ne?
- Ještě ano. - Tak půjdeme?
- To bych moc ráda. - Ano?
- Jo, pojďme. - Dobře, díky.
- Vymódíš se? - Ano.
- Dobře. - Nóbl italské rande.
To by se mi líbilo.
Půjdeš se mnou?
TERRACE HOUSE: TOKIO 2019-2020
Překlad titulků: Jan Tvrdík